ПРОЕКТ
Вноситься 
Кабінетом Міністрів України
ЮМ. АЗАРОВ
“     ” 			2013 р.
Закон УкраЇни
Про внесення змін до деяких законодавчих 
актів України у зв’язку з прийняттям Закону України 
“Про зайнятість населення” _____________________________________________
Верховна Рада України п о с т а н о в л я є:
І. Внести зміни до таких законодавчих актів України:
1. У Кодексі законів про працю України (Відомості Верховної Ради УРСР, 1971 р., додаток до № 50, ст. 375):
1) у статті 51:
в абзаці третьому слова “державними службами зайнятості” замінити словами “територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції,”, а після слів “професійної підготовки” доповнити словами “, перепідготовки та підвищення кваліфікації”;
доповнити статтю після абзацу третього новими абзацами такого змісту:
“додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян;
одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства;”.
У зв’язку з цим абзаци четвертий — сьомий вважати відповідно абзацами шостим — дев’ятим;
абзац сьомий викласти у такій редакції:
“безплатна професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання;”;
2) статтю 241 виключити;
3) у статті 48:
друге речення частини другої після слів “соціальному страхуванню” доповнити словами “, та студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації”;
доповнити статтю після частини третьої новою частиною такого змісту:
“Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше ніж протягом п’яти днів після початку проходження стажування.”.
У зв’язку з цим частини четверту і п’яту вважати відповідно частинами п’ятою і шостою;
4) частини третю і четверту статті 492 викласти у такій редакції:
“Одночасно з попередженням про звільнення у зв’язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник за своїм розсудом звертається за допомогою до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або працевлаштовується самостійно. Водночас у разі, коли вивільнення носить масовий характер відповідно до статті 48 Закону України “Про зайнятість населення”, власник або уповноважений ним орган доводить до відома територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про заплановане вивільнення працівників.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформує працівників про роботу в тій же чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі її відсутності — здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено за її згодою на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства.”;

5) статтю 196 викласти у такій редакції:
“Стаття 196. Додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню
Для працевлаштування молоді, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби (протягом шести місяців після закінчення або припинення навчання чи служби) і вперше приймається на роботу, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, яким виповнилося 15 років та які за згодою одного з батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу, а також інших категорій осіб, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, підприємствам, установам та організаціям встановлюється квота відповідно до Закону України “Про зайнятість населення”.”.
2. Статтю 2449 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Відомості Верховної Ради УРСР, 1984 р., додаток до № 51, ст. 1122) викласти у такій редакції:
“Стаття 2449. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов’язані з порушенням законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (стаття 1653) та перешкоджанням уповноваженим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальних органів у проведенні перевірок (стаття 18823).
Розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його заступники та керівники територіальних органів такого органу, їх заступники.”.
3. У Законі України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 21, ст. 252; 2006 р., 

№ 2—3, ст. 35, № 32, ст.  271; 2010 р., № 48, ст.  564; із змінами, внесеними Законом України від 16 жовтня 2012 року № 5462-VI):
1) статті 18 і 181 викласти у такій редакції:
“Стаття 18. Інвалід реалізує своє право на працю шляхом безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, чи за сприяння територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або самостійно забезпечуючи себе роботою.
Підбір робочого місця інваліду (у тому числі шляхом розумного пристосування існуючого або створення нового робочого місця) здійснюється підприємством, установою, організацією, фізичною особою, яка використовує найману працю, де (в якої) настала інвалідність, з урахуванням наявних професійних навичок і знань, а також індивідуальної програми реабілітації.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти, створювати та розумно пристосовувати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі на спеціальні робочі місця, працевлаштовувати інвалідів на вакантні або створені та розумно пристосовані робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, звітувати відділенням Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.
Інвалідам, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, сприяють у працевлаштуванні за умови виконання роботи вдома.
Інваліди, зареєстровані як безробітні, можуть залучатися до громадських робіт за їх згодою.
Стаття 181. Інвалід, який не досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітний.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, сприяє у працевлаштуванні інвалідам, які зареєстровані в установленому порядку як безробітні, з урахуванням їх побажань, наявних у них професійних навичок і знань та індивідуальної програми реабілітації, у тому числі шляхом організації професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації.”;
2) частину сьому статті 19 викласти у такій редакції:
“Порядок реєстрації підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, у відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів, подання звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до виконання нормативу робочих місць, визначеного згідно із частиною першою цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України.”;
3) у частині шостій статті 20:
абзац четвертий викласти у такій редакції:
“фінансування витрат на професійну підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації непрацюючих інвалідів, які зареєстровані в установленому порядку як безробітні та яким відповідно до законодавства не призначається допомога по безробіттю, у тому числі за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на професійне навчання інвалідів із числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів на спеціальних робочих місцях підприємств, організацій інвалідів;”;
абзац шостий викласти у такій редакції:
“надання підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю, дотацій на створення робочих місць, у тому числі спеціалізованих, для працевлаштування інвалідів, зареєстрованих в установленому порядку як безробітні, а також на компенсацію протягом одного року фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування інвалідів, які зареєстровані в установленому порядку як безробітні та яким відповідно до законодавства не призначається допомога по безробіттю, у разі їх працевлаштування на нові робочі місця строком не менше ніж на два роки за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції;”.
4. У третьому реченні частини четвертої статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490; 2012 р., № 12—13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89; із змінами, внесеними Законом України від 14 травня 2013 року № 224-VII) слова і цифри “підпункту “г” частини першої пункту 1 статті 26” замінити словом і цифрами “статті 49”.
5. У Законі України “Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні” (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 4, ст. 18; 2006 р., № 22, ст. 199):
1) частину першу статті 11 після слів “цільовими програмами” доповнити словами “, територіальними та місцевими програмами”;
2) частину третю статті 16 замінити частинами такого змісту:
“Особи похилого віку, які зберегли працездатність і бажають працювати, у разі звернення до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, мають право на соціальні послуги з пошуку підходящої роботи, професійної орієнтації, інформаційні та консультаційні послуги з питань зайнятості населення та загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. У разі коли такі особи продовжують працювати, вони також мають право на профілактичні заходи відповідно до статті 71 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та допомогу по частковому безробіттю відповідно до статті 47 Закону України “Про зайнятість населення”.
Громадяни з числа осіб похилого віку, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги на випадок безробіття за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.”.
6. У підпункті 7 пункту “б” частини першої статті 34 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” (Відомості Верховної Ради України, 1997 р., № 24, ст. 170; 2003 р., № 45, ст.  360; 2006 р., № 12, ст. 104; 2013 р., № 15, ст.  97; із змінами, внесеними Законом України від 5 липня 2012 року № 5067-VI) слова “проведення” і “та тимчасових” виключити, а слова “, що належать до комунальної власності, а також за договорами — на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до інших форм власності” замінити словами “незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб, які використовують найману працю”.
7. Пункт 5 частини першої статті 25 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 23, ст. 121; 2008 р., № 5—8, ст. 78; 2009 р., № 18, ст. 247; 2011 р., № 2—3, ст. 11) викласти у такій редакції:
“5) страхування від безробіття:
допомога по безробіттю;
професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації;
професійна орієнтація;
допомога на поховання безробітного;
профілактичні заходи, спрямовані на запобігання настанню страхових випадків;
підтвердження результатів неформального професійного навчання за робітничими професіями.”.
8. У статті 12 Закону України “Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему” (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 4, ст. 33; 2001 р., № 27, ст. 133; 2004 р., № 51, ст. 546):
1) абзац третій частини першої викласти у такій редакції:
“працевлаштування самостійно або за сприянням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності у першочерговому порядку;”;
2) у пункті “в” частини другої слова “державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу протягом чотирнадцяти календарних днів після звільнення” замінити словами “територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітних”;
3) у частині четвертій слова “за умови їх реєстрації в державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу протягом чотирнадцяти календарних днів після звільнення” замінити словами “у разі їх реєстрації в територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітних”;
4) частину сьому виключити;
5) у частині восьмій слова “та матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації” виключити, а слова “та матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, та за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на соціальний захист працівників, що вивільняються у зв’язку з виведенням з експлуатації Чорнобильської АЕС” замінити словами “за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття з наступним відшкодуванням з Державного бюджету України в межах передбачених бюджетних призначень”;
6) частину дев’яту викласти у такій редакції:
“Порядок здійснення виплат, передбачених пунктами “а”, “б”, “г” частини другої цієї статті, а також відшкодування витрат Пенсійного фонду України, пов’язаних з достроковим виходом на пенсію понад строк, установлений статтею 49 Закону України “Про зайнятість населення”, та витрат Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, пов’язаних з виплатою допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової, що призначена для організації безробітними підприємницької діяльності, понад розміри і строк, передбачені Законом України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, встановлюється Кабінетом Міністрів України.”.
9. У статті 24 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 20—21, ст. 190; 2010 р., № 8, ст.  54; 2013 р., № 24, ст. 243):
1)  пункт 2 викласти в такій редакції:
“2) розробляє та організовує виконання територіальних та місцевих програм зайнятості населення та заходи щодо соціальної захищеності різних груп населення від безробіття, створює умови для продуктивної зайнятості населення шляхом стимулювання створення нових робочих місць, зокрема у малому та середньому бізнесі;”; 
2) у пункту 3 слово “проведення” замінити словом “організацію”, а слова “та тимчасових” виключити.
10. У частині першій статті 22 Закону України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності” (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 45, ст. 397; 2002 р., № 11, ст. 79) слова “державних та територіальних програм зайнятості” замінити словами “державних цільових програм, територіальних та місцевих програм зайнятості населення”.
11. У Законі України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 22, ст. 171 із наступними змінами):
1) у статті 6:
у частині другій слова “або альтернативної (невійськової)” виключити, а після слів “робоче місце” доповнити словами “, а також біженці, особи, які потребують додаткового захисту або яким надано тимчасовий захист”;
частину п’яту викласти у такій редакції:
“5. Особи, які досягли встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” пенсійного віку або яким призначено пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, у разі звернення до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, мають право на соціальні послуги з пошуку підходящої роботи, професійної орієнтації, інформаційні та консультаційні послуги з питань зайнятості населення та соціального страхування на випадок безробіття. У разі коли такі особи продовжують працювати, вони також мають право на профілактичні заходи відповідно до статті 71 цього Закону та допомогу по частковому безробіттю відповідно до статті 47 Закону України “Про зайнятість населення”.”;
доповнити статтю частиною шостою такого змісту:
“6. Зареєстровані безробітні, крім тих, що зазначені у частинах першій та другій цієї статті, мають право на послуги з пошуку підходящої роботи, участі у роботах тимчасового характеру, профорієнтаційні, консультаційні та інформаційні послуги з питань зайнятості населення та соціального страхування на випадок безробіття.”;
2) частину другу статті 7 викласти у такій редакції:
“2. Видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України “Про зайнятість населення” є:
професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання;
професійна орієнтація;
пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом організації громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
надання роботодавцям, які працевлаштовують громадян, зазначених у частині першій статті 14 Закону України “Про зайнятість населення”, компенсації відповідно до статті 26 Закону України “Про зайнятість населення”;
надання роботодавцям — суб’єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних, компенсації відповідно до статті 27 Закону України “Про зайнятість населення”;
надання громадянам віком старше 45 років, страховий стаж яких становить не менше 15 років, одноразово ваучера для підтримання їх конкурентоспроможності шляхом перепідготовки, спеціалізації, підвищення кваліфікації за професіями та спеціальностями для пріоритетних видів економічної діяльності;
підтвердження зареєстрованими безробітними результатів неформального професійного навчання за робітничими професіями за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції;
надання інформаційних та консультаційних послуг особам з питань зайнятості населення та соціального страхування на випадок безробіття.
У разі необхідності для проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації та підтвердження результатів неформального професійного навчання за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зареєстровані безробітні можуть:
направлятися до закладів охорони здоров’я для проходження попереднього медичного та наркологічного огляду відповідно до законодавства;
забезпечуватися житлом на період проходження професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації та їм компенсуються витрати на проїзд до місця проходження навчання та у зворотному напрямку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що формує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.”;
3) у статті 71:
частину першу викласти у такій редакції:
“У разі виникнення страхового ризику за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть здійснюватися заходи, спрямовані на запобігання настанню страхових випадків, у межах коштів, передбачених бюджетом Фонду на такі цілі.”;
4) абзац п’ятий статті 9 виключити;
5) абзац другий частини п’ятої статті 10 викласти у такій редакції:
“Критерії правоможності засідання правління Фонду встановлюються у статуті Фонду.”;
6) у статті 11:
абзац сьомий частини першої викласти у такій редакції:
“заслуховує та затверджує звіт про виконання бюджету Фонду в розрізі статей витрат;”;
доповнити статтю частиною другою такого змісту:
“2. Рішення правління Фонду, що носять нормативно-правовий характер, стосуються прав і обов’язків страхувальників та застрахованих осіб, підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому для реєстрації нормативно-правових актів органів виконавчої влади.”;
7) у частині першій статті 14:
в абзаці другому слово “реалізує” замінити словом “формує”, а слова “у тому числі погодження структури органів цього Фонду, граничної чисельності працівників, схем їх посадових окладів, видатків на адміністративно-господарські витрати Фонду” виключити;
абзац третій викласти у такій редакції:
“Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, має право безперешкодно проводити в адміністративних приміщеннях територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, перевірки з питань призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг, передбачених загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, ознайомлюватися під час перевірок з інформацією, документами і матеріалами та одержувати від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, необхідні для здійснення повноважень копії або витяги з документів.”;
8) у статті 16:
пункт 2 частини першої після слів “страхових внесків” доповнити словами “, нарахованих та не сплачених до Фонду до набрання чинності Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, а після слів “законодавства про зайнятість населення” — словами “, інші порушення, передбачені законом,”;
в абзаці першому частини другої слово “бюджету” виключити;
у частині четвертій слова “передбаченому для обслуговування Державного бюджету України” замінити словами “визначеному Кабінетом Міністрів України”;
9) у частині першій статті 17:
у пункті 1 слова “застрахованим особам” замінити словом “матеріального”;
пункт 2 після слів “допомоги по безробіттю” доповнити словами “, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності,”;
10) у статті 20:
абзац другий частини першої викласти у такій редакції:
“Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи з метою виконання завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та Закону України “Про зайнятість населення”, взаємодіють з центральним органом виконавчої влади, що формує єдину державну податкову політику, та його територіальними органами, структурними підрозділами місцевих державних адміністрацій з питань соціального захисту населення, іншими центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання роботи за кордоном, за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів з виконання цього Закону.”;
частину другу викласти у такій редакції:
“2. Виплата пенсій особам, які достроково вийшли на пенсію відповідно до Закону України “Про зайнятість населення”, у період до досягнення ними пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до Законів України “Про державну службу”, “Про статус народного депутата України”, “Про прокуратуру”, “Про наукову і науково-технічну діяльність”, оплата послуг за її доставку, допомога на поховання таких осіб здійснюється Пенсійним фондом України та його територіальними органами за рахунок коштів, що відшкодовуються Фондом, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що формує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом України.”;
11) у статті 21:
абзац другий частини першої викласти у такій редакції:
“Періоди відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; виховання дітей батьками — вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками; здійснення догляду непрацюючою працездатною особою за інвалідом І чи ІІ групи або дитиною-інвалідом віком до 18 років, а також за громадянином похилого віку, який за експертним медичним висновком потребує постійного стороннього догляду; здійснення догляду непрацюючою працездатною особою за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров’я потребує постійного стороннього догляду; отримання виплат за окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, крім пенсій (за винятком пенсії по інвалідності) та виплат за страхуванням на випадок безробіття, включаються до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.”;
частину другу викласти у такій редакції:
“2. Страховий стаж з 1 січня 2011 року обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження — у порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, при цьому за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2011 року для обчислення страхового стажу використовуються відомості Пенсійного фонду України.”;
у частині третій:
абзац другий виключити;
абзац третій викласти у такій редакції:
“Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою:”;
у частині п’ятій:
слова “за умови реєстрації в установленому порядку в державній службі зайнятості протягом місяця — з дня взяття на облік у військовому комісаріаті, для інших осіб — з дня звільнення” виключити;
доповнити частину абзацом такого змісту:
“Страховий стаж військовослужбовців та інших прирівняних до них категорій осіб, які є застрахованими особами, починаючи з 2009 року обчислюється на підставі довідки (довідок) з військового комісаріату, де особа перебуває на обліку, або військової частини (військового навчального закладу, установи тощо), де особа проходила службу, про строки проходження служби, які включаються та/або прирівнюються до страхового стажу.”;
12) у статті 22:
у частині першій:
абзац перший після слів “що передували” доповнити словом “місяцю”;
абзац п’ятий виключити;
частину другу, третю і шосту викласти в такій редакції:
“2. Застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктом 7 статті 36, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, крім осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу і мають страховий стаж, мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.
3. Допомога по безробіттю призначається з восьмого дня набуття особою статусу безробітного.”;
“6. У разі бажання безробітного отримувати соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття в іншому територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, виплата допомоги по безробіттю припиняється та поновлюється в іншому територіальному органі з дати подання безробітним відповідної заяви.”;
доповнити статтю після частини шостої новою частиною сьомою такого змісту:
“7. Допомога по безробіттю інвалідам призначається на загальних підставах відповідно до цього Закону. У разі коли інвалідом використано право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття у межах дворічного періоду, при наступній його реєстрації як безробітного та за відсутності нового страхового випадку допомога по безробіттю йому не призначається.”.
У зв’язку з цим частини сьому — дев’яту вважати відповідно частинами восьмою — десятою;
13) у статті 23:
у частині першій:
абзац перший викласти у такій редакції:
“1. Застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше, ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб:”;
доповнити частину абзацом такого змісту:
“Розмір допомоги по безробіттю військовослужбовцям та іншим прирівняним до них категоріям осіб, які є застрахованими особами, визначається на підставі довідки про розмір і строки виплати грошового забезпечення відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, затвердженого Кабінетом Міністрів України.”;
частину п’яту викласти у такій редакції:
“5. Одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності здійснюється у розмірі залишку призначеної безробітному, в тому числі особам передпенсійного віку, допомоги по безробіттю, визначеного на день державної реєстрації підприємницької діяльності, обмеженого строком 360 календарних днів.”;
у частині шостій слова “, за погодженням з правлінням Фонду” виключити;
14) частину першу статті 29 після слів “прожиткового мінімуму” доповнити словами “на одну особу, в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що формує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення”;
15) у статті 31:
частину першу викласти у такій редакції:
“1. Виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі:
1) припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України “Про зайнятість населення”;
2) закінчення строку її виплати;
3) подання письмової заяви про бажання бути зареєстрованим у іншому територіальному органі (виплата припиняється з наступного дня після подання заяви).”;
у частині четвертій слова “та матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації” виключити;
частину п’яту викласти у такій редакції:
“5. Тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк до 90 календарних днів у разі:
1) звільнення з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін (на 90 календарних днів);
2) звільнення з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктом 7 статті 36, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами (на 90 календарних днів);
3) недотримання без поважних причин письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню;
4) перереєстрації безробітного, який знятий з обліку за невідвідування територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, більше 30 календарних днів без поважних причин та не сприяв своєму працевлаштуванню.”;
16) у статті 34:
назву статті викласти у такій редакції:
“Стаття 34. Права, обов’язки та відповідальність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальних органів у сфері страхування на випадок безробіття”;
у частині першій:
абзац перший викласти у такій редакції:
“1. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи мають право:”
абзац третій викласти у такій редакції:
“проводити контрольні заходи щодо використання роботодавцями коштів Фонду, наданих їм відповідно до цього Закону та Закону України “Про зайнятість населення”, зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду;”;
в абзаці шостому слова “, поданих особою” замінити словами “під час перебування у статусі безробітного та після припинення реєстрації безробітного”;
в абзаці сьомому слова “, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу” виключити;
доповнити частину абзацом такого змісту:
“здійснювати оброблення персональних даних осіб з метою виконання завдань та функцій, встановлених цим Законом та Законом України “Про зайнятість населення” та відповідно до Закону України “Про захист персональних даних. ”;

у частині другій:
абзац перший викласти у такій редакції:
“2. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи зобов’язані:”;
абзац сьомий після слів “застрахованих осіб” доповнити словами “та роботодавців”;
доповнити частину абзацом такого змісту:
“надавати інформаційні та консультаційні послуги (здійснювати заходи) роботодавцям з питань зайнятості населення та соціального страхування на випадок безробіття. ”;
у частині четвертій слова “Фонд несе” замінити словами “Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи несуть”;
17) у статті 35:
пункт 2 частини другої викласти у такій редакції:
“2) подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію відповідно до Закону України “Про зайнятість населення”:”;
у частині третій:
абзац перший викласти у такій редакції:
“3. У разі подання роботодавцем територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, недостовірних відомостей, необхідних для отримання коштів Фонду, використання таких коштів з порушенням вимог законодавства роботодавець добровільно чи за рішенням суду відшкодовує страховику заподіяну шкоду.”;
в абзаці другому слово “застрахованим” виключити;
у частині четвертій:
в абзаці другому слова “та вартості наданих соціальних послуг” виключити;
абзац третій виключити;
18) у статті 36:
частину третю викласти у такій редакції:
“3. Особа повертає суму виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації як безробітної відповідно до законодавства України з дня виникнення таких підстав:
виконання особою оплачуваної роботи (надання послуг), крім громадської або іншої тимчасової роботи, в яких особа брала участь за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції;
подання особою до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, недостовірних даних, у тому числі документів, на підставі яких приймається рішення щодо призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття.
У разі припинення проходження професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, без поважних причин, відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) або неявки зареєстрованого безробітного без поважних причин для підтвердження результатів неформального професійного навчання за робітничими професіями із застрахованих осіб стягується загальна сума витрат на професійне навчання, витрат на проїзд до місця навчання і у зворотному напрямку (включаючи щоденні), витрат на проживання та витрат, пов’язаних з попереднім медичним та наркологічним оглядом.”;
у частині четвертій слова “Незастраховані особи” замінити словами “Особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону”;
19) у статті 38:
у частині першій:
в абзаці другому слова “порушення порядку” виключити, а після слів “коштів Фонду” доповнити словами “з порушенням вимог законодавства”;
абзац третій після слова “встановлених” доповнити словами “Законом України “Про зайнятість населення” та”;
абзац четвертий після слів “коштів Фонду” доповнити словами “або недостовірних відомостей, що були підставою для одержання коштів Фонду”;
у частині четвертій слова “адміністративних штрафів,” виключити;
у частині п’ятій слова “від імені Фонду” виключити;

20) у розділі VIII “Прикінцеві положення”:
у пункті 1 слова і цифри “, крім статей 24—26, рішення про введення яких приймається, виходячи з економічних можливостей держави, щорічно Верховною Радою України під час затвердження розміру страхових внесків” виключити;
абзац четвертий пункту 3 виключити.
12. У статті 7 Закону України “Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні” (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 27, ст.  211; 2002 р., № 32; ст. 232; 2003 р., № 4, ст.  33, № 10—11, ст. 87; 2005 р., № 10, ст. 191; 2006 р., № 8, ст. 91, № 32, ст. 271; 2011 р., № 29, ст. 272; 2013 р., № 24, ст. 243):
1) частину третю викласти у такій редакції:
“Молоді громадяни, які звернулися до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у пошуках роботи, можуть отримати безоплатні послуги з професійної орієнтації, а у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних проходити професійну підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, а також мають право отримати інші соціальні послуги на випадок безробіття, передбачені законодавством.”;
2) у частині дев’ятій слова “за наявності в них відповідного дозволу, виданого державною службою зайнятості” виключити, а слова “позанавчальний час” замінити словами “вільний від навчання час”;
3) частину десяту викласти у такій редакції:
“Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, надає місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, вищим навчальним закладам України з метою сприяння працевлаштуванню студентів і випускників, молодіжним центрам праці, центрам соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді доступ до інформації про попит на робочу силу (вакансії).”.
13. В абзаці другому частини першої статті 7 Закону України “Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім’ям” (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 35, ст. 290; 2009 р., № 16, ст. 222; 2012 р., № 4, ст. 21; із змінами, внесеними Законом України від 16 жовтня 2012 року № 5462-VI) слова “визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню” замінити словами “зареєстровані як безробітні у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції”.
14. У Законі України “Про Всеукраїнський перепис населення” (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 51—52, ст. 446; із змінами, внесеними Законом України від 16 жовтня 2012 року № 5463-VI):
1) в абзаці п’ятому частини третьої статті 8 слова “непрацюючого населення, які зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу” замінити словами “осіб, зареєстрованих у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітні”;
2) частину третю статті 9 викласти у такій редакції:
“Виконання робіт, пов’язаних з підготовкою і проведенням Перепису населення та обробленням його результатів, особами, зареєстрованим в установленому законом порядку як безробітні, не є підставою для припинення їх реєстрації як безробітних у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або припинення виплати їм допомоги по безробіттю.”.
15. У Законі України “Про державну допомогу сім’ям з дітьми” (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 20, ст.  102; 2006 р., № 26, 
ст.  217; 2008 р., № 5—8, ст. 78; 2012 р., № 4, ст. 21):
1) абзац четвертий частини першої статті 8 викласти у такій редакції:
“територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, для жінок, зареєстрованих у територіальних органах як безробітні.”;
2) частину четверту статті 14 викласти у такій редакції:
“Особам, зареєстрованим у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітні, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається на підставі довідки зазначеного територіального органу.”.
16. В абзаці третьому частини п’ятої статті 7 Закону України “Про соціальні послуги” (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 45, ст. 358; 2013 р., № 3, ст. 22; із змінами, внесеними Законом України від 18 вересня 2012 року № 5290-VI) слова “в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу” замінити словами “у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітні”.
17. У Законі України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 49—51, ст. 376; 2008 р., № 27—28, ст. 253; 2009 р., № 38, ст. 535; 2011 р., № 2—3, ст. 11, № 29, ст. 272; 2012 р., № 12—13, ст. 82; із змінами, внесеними законами України від 20 листопада 2012 року № 5492-VI і від 14 травня 2013 року № 231-VII):
1) абзац дев’ятий частини першої статті 21 викласти у такій редакції:
“центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції;”;
2) у пункті 7 розділу XV “Прикінцеві положення” слова і цифри “підпункту “г” частини першої пункту 1 статті 26” замінити словом і цифрами “статті 49”.
18. Статтю 40 Закону України “Про вибори Президента України” (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., № 20—21, ст. 291) доповнити частиною шостою такого змісту:
“6. Праця осіб, зареєстрованих в установленому законом порядку як безробітні, що пов’язана з організацією підготовки і проведення виборів, не є підставою для припинення їх реєстрації в територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів допомоги.”.
19. У статті 1 Закону України “Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв’язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей” (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., № 36, ст. 444; 2005 р., № 17—19, ст. 267; 2008 р., № 5—8, ст. 78; 2012 р., № 12—13, ст. 82):
1) в абзаці другому пункту 3 слова “у державній службі зайнятості” замінити словами “як безробітних у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції,”;
2) у пункті 4:
в абзаці першому слова “у державній службі зайнятості протягом місяця з дня взяття на облік у військовому комісаріаті” замінити словами “як безробітні у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції”;
абзац другий виключити;
у першому реченні абзацу третього слова “та матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації” виключити.
20. У Законі України “Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування” (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 6, ст. 147; 2006 р., № 49, ст. 484; 2010 р., № 39, ст. 513; із змінами, внесеними Законом України від 16 жовтня 2012 року № 5462-VI):
1) частини першу і другу статті 23 викласти у такій редакції:
“Для працевлаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників понад 20 осіб встановлюється квота відповідно до Закону України “Про зайнятість населення”.
Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад за участю територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, для забезпечення тимчасової зайнятості залучають дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа за їх бажанням до громадських робіт відповідно до Закону України “Про зайнятість населення”.”;
2) у частині п’ятій статті 32 слова “перебувають на обліку в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу” замінити словами “зареєстровані у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітні”;
3) частину першу статті 397 викласти у такій редакції:
“Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи разом з місцевими органами виконавчої влади, центрами соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді сприяють в працевлаштуванні у позанавчальний час учнів, студентів та аспірантів денної форми навчання із числа випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також інших осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за їх бажанням.”.
21. У Законі України “Про сільськогосподарський перепис” (Відомості Верховної Ради України, 2009 р., № 9, ст. 115; із змінами, внесеними Законом України від 16 жовтня 2012 року № 5463-VI):
1) в абзаці другому частини третьої статті 10 слова “незайнятого населення, зареєстрованого в державній службі зайнятості” замінити словами “осіб, зареєстрованих у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітні”;
2) частину другу статті 11 викласти у такій редакції:
“Виконання робіт, пов’язаних з підготовкою і проведенням сільськогосподарського перепису та обробленням і узагальненням його результатів, особами, зареєстрованим в установленому законом порядку як безробітні, не є підставою для припинення їх реєстрації як безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів допомоги.”.
22. Частини чотирнадцяту і п’ятнадцяту статті 28 Закону України “Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів” (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 35—36, ст. 491, № 39, ст. 514) викласти у такій редакції:
“14. Виконання робіт, пов’язаних з підготовкою і проведенням місцевих виборів, особами, зареєстрованим в установленому законом порядку як безробітні, не є підставою для припинення їх реєстрації як безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або припинення виплати їм допомоги по безробіттю.
15. Оплата праці членів виборчої комісії, а також осіб, які залучаються до роботи у комісії, в тому числі у день голосування, дні встановлення підсумків голосування та результатів виборів, не може бути підставою для скасування, обмеження або зменшення будь-яких видів соціальних виплат, субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг тощо.”.
23. У Законі України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2—3, ст. 11 із наступними змінами):
1) частину п’яту статті 5 виключити;
2) частину п’яту статті 8 доповнити абзацом такого змісту:
“Суб’єкти господарювання — роботодавці, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця на умовах трудових договорів, на підставі дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, зобов’язані нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на користь працівника відповідно до класів професійного ризику виробництва, до якого віднесено роботодавця, який застосовує найману працю працівника.”;

3) абзац дев’ятий частини першої статті 18 викласти у такій редакції:
“центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції;”.
24. Статтю 18 Закону України “Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк” (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 38, ст. 380) викласти у такій редакції:
“Стаття 18. Повноваження територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, щодо здійснення соціального патронажу
1. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції:
1) беруть участь у проведенні професійної орієнтації осіб, які звільняються від відбування покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк;
2) здійснюють інші повноваження в цій сфері відповідно до закону.”.
25. Частину шосту статті 47 Закону України “Про вибори народних депутатів України” (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 10—11, ст. 73; із змінами, внесеними законами України від 16 жовтня 2012 року № 5459-VI і від 20 листопада 2012 року № 5492-VI) викласти у такій редакції:
“6. Праця, пов’язана з організацією підготовки і проведення виборів, осіб, зареєстрованих в установленому законом порядку як безробітні, не є підставою для припинення їх реєстрації в територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів допомоги.”.
26. У Законі України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 19—20, ст. 179):
1) у пункті 5 частини першої статті 1 слово “використання” замінити словом “застосування”;
2) частину десяту статті 4 після слів “спеціальними програмами” доповнити словами “, спортсмени, які набули професійного статусу”;
3) у статті 5:
у частині четвертій слова “використання” та “центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, та державну службу зайнятості” замінити відповідно словами “застосування” та “центральні органи виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сферах міграції, зайнятості населення та трудової міграції”;
частину десяту після слів “освітніх, наукових” доповнити словом 
“, спортивних”.
27. У Законі України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 26, ст. 273):
1) у пункті 8 частини другої статті 2 слова “центрах зайнятості Державної служби зайнятості,” виключити;
2) в абзаці третьому частини четвертої статті 49 слова і цифри “підпункту “г” частини першої пункту 1 статті 26” замінити словом і цифрами “статті 49”.
28. У Законі України “Про професійний розвиток працівників” (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 39, ст. 462; 2013 р., № 24, ст.  243):
1) назву розділу ІІІ доповнити словами “та підтвердження результатів неформального професійного навчання працівників”;
2) абзац перший частини другої статті 11 після слів “колективним договором” доповнити словами “з урахуванням вимог, встановлених законодавством”;
3) статтю 12 доповнити частиною другою такого змісту:
“2. Особи, зазначені в частині першій цієї статті, можуть проходити атестацію за власним бажанням на підставі письмової заяви.”;
4) статтю 14 викласти у такій редакції:
“Стаття 14. Організація підтвердження результатів 
неформального професійного навчання 
працівників за робітничими професіями
1. Організацію роботи з підтвердження результатів неформального професійного навчання працівників за робітничими професіями здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.
2. Результати неформального професійного навчання працівників за робітничими професіями підтверджуються документами державного зразка.
3. Порядок підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями затверджується Кабінетом Міністрів України.”.
29. У частині другій статті 22 Закону України “Про організації роботодавців, їх об’єднання, права і гарантії їх діяльності” (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., № 22, ст. 216) слова “державних та регіональних програм зайнятості” замінити словами “територіальних та місцевих програм зайнятості населення”.
30. Частини п’яту і шосту статті 61 Закону України від 6 листопада 2012 року № 5475-VI “Про всеукраїнський референдум” викласти у такій редакції:
“5. Виконання робіт, пов’язаних з організацією підготовки і проведення референдуму, особами, зареєстрованими у встановленому законом порядку як безробітні, не є підставою для припинення їх реєстрації в територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів допомоги.
6. Оплата праці членів комісії всеукраїнського референдуму, а також осіб, які залучаються до роботи у комісії, в тому числі у день голосування, дні встановлення підсумків голосування та результатів всеукраїнського референдуму, не може бути підставою для скасування, обмеження або зменшення будь-яких видів соціальних виплат, пенсій, субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг тощо.”.
IІ. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
              Голова 
Верховної Ради України